Hirtling István: „Soha nem valamiféle küldetéstudat vezérelt, hanem az, hogy örömöt szerezzek”
2024. május 26., vasárnap 11:49
Élmények, emberek, gondolatok. Milyen hatásokra válunk azzá, akik ma vagyunk? Életünk mely mérföldköveinek köszönhetjük a sikert? Többek közt erről kérdezte Hirtling István színművést a Nők Lapja Hogyan lettem? című sorozata.
A teljes interjú a Nők Lapjában olvasható.
„Nagyszüleim még vendéglősök és iparosok voltak, de mire én megszülettem, a soroksári vendéglőjüket már rég államosították. Furcsa, kitekert világ volt a hatvanas évek. Vasárnap délelőtt vagy a misén, vagy az úttörők akadályversenyén vettem részt. A szüleink polgári értékek mentén neveltek minket, anyám még csokornyakkendőt is varrt nekem, így vonultunk a testvéreimmel koncertre vagy színházba. Gimnáziumba mégse akartam jelentkezni, mert utáltam az orosz nyelvet, és a szakmunkásképzőben azt nem kellett tanulni. Így lett belőlem mechanikai műszerész” – mesélte Hirtling István, a Csepeli Papírgyárban kezdett dolgozni, és közben készült az érettségire.
![](https://i0.wp.com/wp.szinhaz.online/wp-content/uploads/2024/05/Kepernyofoto-2024-05-26-11.48.37.jpg?resize=768%2C445&ssl=1)
„Az egyik munkatársam egy nap elém tett egy újsághirdetést: a Budapesti Gyermekszínház színészképző stúdiója felvételt hirdet. „Mit keresel te itt? Jelentkezz színésznek!” Nekem ez addig eszembe sem jutott, bár mindig szerettem, ha a figyelem rám irányul. Jelentkeztem. Délelőtt munka, délután tanulás, este színi stúdió – ebben a háromszögben telt a következő két évem. A stúdió igazi fészeknek bizonyult, Nyilassy Judit rendező csodálatos pedagógus volt, ő indított el a pályán. Felvételiztem a színművészetire, és másodszorra fel is vettek” – mesélte a színész.
Hirtling István immár öt éve a Vígszínház tagja, de vendégeskedik a Játékszínben, és járja a világot a Márai felolvasó előadásával.
„Amikor negyvenegy évesen találkoztam a feleségemmel, azonnal ráébredtem: minden, ami addig történt velem, azért volt, hogy végre megérjek a családalapításra. Hamar megszületett a fiunk, aki idén érettségizik, és húsz hónap múlva a lányunk. Ma már az ő boldogulásuk segítése a legfontosabb célunk a feleségemmel. Én vagyok a világ legbüszkébb apukája! Soha nem valamiféle küldetéstudat vezérelt a pályámon, hanem az, hogy örömöt szerezzek az embereknek, és a legjobb tudásom szerint teljesítsem a feladataimat. Remélem, sikerült” – fejtette ki Hirtling István.
A teljes interjú a Nők Lapjában olvasható.