Udvaros Dorottya: „Nincs idő negatív dolgokra pazarolni az energiát”
2024. július 10., szerda 14:51
A közelgő 70. születésnapjából nem csinál nagy ügyet, Dorottyának egy tartalmas beszélgetés a szeretteivel többet ér, mint az ünneplés. Ennek kapcsán kérdezte a Meglepetés.
![](https://i0.wp.com/wp.szinhaz.online/wp-content/uploads/2024/07/Kepernyofoto-2024-07-10-14.50.47.jpg?resize=768%2C412&ssl=1)
A Nemzet Színészében ugyanaz a tűz lobog, mint a pályája elején: „Szerintem nem a ráncok száma a fontos, hanem a derűs mosoly, az egészség és az életkedv. (…) Az energia, amit magamból adok, visszafelé is áramlik. Előadás közben a nézői reakciókból, a partnerek és a rendező visszajelzéseiből visszakapom azt az erőt, amelyet belefektettem. Azt vallom, hogy töltekezni bármiből lehet, ha az ember figyel. Nekem sokszor elég egy viselkedésminta, amit a környezetemben látok, de a példamutatóan élő emberek, a zene, az irodalom és a természet is inspiráló lehet” – véli a színésznő.
Pozitív életszemléletét és munkája iránti szenvedélyét sikerült a fiának is átadnia, és arra is odafigyelt, hogy Mátéval minél több időt töltsön. „Színészgyereknek lenni nem könnyű, ezt a saját példámból is tudom. Gyermekkoromban azt láttam, hogy a szüleim csak a színházról tudnak beszélgetni, ami nekik izgalmas volt, de másnak unalmas. Akkoriban azt gondoltam, nem leszek színész, de az ember nem küzdhet bizonyos dolgokkal szemben. Akaratom ellenére belém ivódtak azok a dolgok, amelyekről beszéltek, a próbák, amelyeket gyerekként láttam, és a létezés a kecskeméti színházban szintén mély lenyomatot hagyott bennem. A szüleim vidéken játszottak, időként hazajöttek, én pedig albérletben, intézetben, színházi szobában laktam. Szerettem volna másképp csinálni, mint ők, és törekedtem rá, hogy teljességgel megéljem az anyaságot. (…) Sokszor bűntudatom volt, ha keveset voltam Mátéval, de igyekeztem minden tőlem telhetőt megtenni” – mondta a színésznő.
Bár sajnálja, hogy 22 év után távozott a Nemzeti Színházból, várja az új feladatokat. „Nem akarok gyászolni, tudomásul kell venni, hogy semmi nem tart örökké. Arra gondolok, hogy más izgalmas feladatok várnak rám. Egész életemben tudatosságra törekedtem: ha van cél, eltökélten kell haladni felé. A szerepeket pedig a lehető legjobban kell eljátszani, amelyre mentálisan és lelkileg is készen állok. Nincs idő negatív dolgokra pazarolni az energiát.”
A teljes interjú a Meglepetésben olvasható.